El com i el perquè de la psicologia social
![](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/logo_UOC_color.jpg)
Índex
- Introducció
- Objectius
- 1.La dimensió social
- 2.La genealogia de la psicologia social
- 3.Les grans orientacions teòriques de la psicologia social
- 4.Per a què serveix la psicologia social?
- 5.Annexos
- 5.1.Annex 1
- 5.2.Annex 2
- 5.2.1.La dimensió oculta
- 5.3.Annex 3
- 5.4.Annex 4
- 5.4.1.Ciencia en acción
- Resum
- Activitats
- Glossari
- Bibliografia
Introducció
Objectius
-
Saber definir o caracteritzar la psicologia social, a partir de la història de la seva configuració com a disciplina.
-
Saber definir o caracteritzar la psicologia social a partir dels grans temes que ha investigat.
-
Conèixer quines han estat i quines són les grans orientacions teòriques que es manifesten en el si de la psicologia social.
-
Poder analitzar les aportacions de la psicologia social per a la comprensió de la realitat social i per a intervenir-hi.
-
Saber explicar per què la psicologia social afirma que hi ha una imbricació indissociable entre el que és psicològic i el que és social.
1.La dimensió social
1.1.La separació entre el que és social i el que és psicològic
Les condicions biològiquesAquesta citació de Henri Laborit il·lustra la idea segons la qual hi ha una matriu bàsica que condiciona la influència dels factors socials: "Sigui quin sigui el mitjà social en què neix (l'individu) i que l'envolta en els primers anys de la seva existència, allò que organitzarà el seu aprenentatge de la vida social seran essencialment les pulsions fonamentals i específiques. Aquelles que resulten de l'organització de la seva matriu biològica, del seu sistema nerviós més primitiu, de tots els seus centres subcorticals".
Henri Laborit (1975). Introducción a una biología del comportamiento. Barcelona: Península.
1.2.L'impacte dels estímuls socials sobre els processos psicològics
![Il·lusions perceptives](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_fig_2m4.gif)
![1/m1_fig_3m4.gif](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_fig_3m4.gif)
1.3.La intersecció entre sociologia i psicologia
1.4.La fusió entre el que és social i el que és psicològic
El llenguatge i el mónA la vegada que subratlla el caràcter convencional del llenguatge, aquesta citació de l'antropòleg Benjamin Lee Whorf emfasitza el paper que exerceix el llenguatge en la nostra construcció de la realitat.
"Dissequem la naturalesa seguint unes línies traçades per la nostra llengua materna. Les categories i els tipus que aïllem del món dels fenòmens no els trobem en la realitat, allí... sinó que, al contrari, el món es presenta com un flux d'impressions calidoscòpiques que les nostres ments han d'organitzar, i això, en gran mesura, significa que els sistemes lingüístics de les nostres ments l'han d'organitzar. Esmicolem la naturalesa, l'organitzem en conceptes i hi adscrivim significats, i ho fem d'aquesta manera, en gran mesura perquè estem lligats a un pacte per a organitzar-ho tot d'aquesta manera: conveni que es manté estrictament dins de la nostra comunitat idiomàtica i que es codifica en els patrons i en els models de la nostra llengua. No cal dir que aquest pacte és implícit i informulat, però els seus termes i les seves clàusules són absolutament obligatoris; no podrem dir res llevat que subscriguem totes les dades d'organització i classificació que l'esmentat pacte decreta com a vinculants i les acceptem enterament."
Benjamin Lee Worf (1956). Language, Thought, and Reality. New York: The Technology Press / John Wiley and Sons.
1.5.La construcció social del que és psicològic
El llibre següent ens permet de veure com incideixen les variables culturals en les nostres relacions socials:
. Madrid: Colección Nuevo Urbanismo. Instituto de Estudios de Administración Local.
Podem trobar una de les millors il·lustracions de la importància que revesteix el llenguatge i els significats en l'extraordinari llibre publicat pel psicòleg
Jerome Bruneramb el títol
Actos de significado. Mas allá de la revolución cognitiva. Madrid: Alianza, 1991.
També podeu consultar
Gustav Jahoda (1992). Crossroads between culture and mind. Londres: Harvester.
![La nostra ment organitza les expressions que reben del món.](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_5m1_psi_soc.gif)
![1/m1_ps_pg.gif](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_ps_pg.gif)
2.La genealogia de la psicologia social
2.1.Els antecedents: Vico i els significats compartits
La importància de la història"[...] una ciència social que assumeixi que pot trencar amb el passat des del qual ha sorgit, perdrà inevitablement la perspectiva del futur cap al qual hauria de tendir." Serge Moscovici (Ed.). (1986). Changing conceptions of leadership. New York: Springer-Verlag.
Coneixem millor el que hem construït nosaltres mateixos"[...] el món de la societat civil ha estat fet, sense cap dubte, pels homes... els principis cal buscar-los, per tant, en les modificacions de la ment humana. Qualsevol que reflexioni sobre això només pot meravellar-se del fet que els filòsofs hagin posat tots els esforços en l'estudi del món natural que solament Déu pot conèixer, ja que ell és qui l'ha fet, i que hagin dedicat, en canvi, tan pocs esforços a l'estudi del món de les nacions, o món civil, ja que, a causa d'haver-lo fet els mateixos éssers humans, poden arribar a conèixer-lo."
Giambattista Vico (1729). La nueva ciencia. Barcelona: Planeta, 1973.
2.2.La formació de la psicologia social a l'Europa del segle XIX
2.3.El desenvolupament de la psicologia social als EUA
2.4.Els temes fundacionals: instints socials, imitació, suggestió i fenòmens col·lectius
Els instints que suposadament hem heretatEn l'obra de 1871 sobre l'origen de l'home, C.R. Darwin deia el següent: "Si considerem l'home com a animal social, és molt probable que hagi d'heretar determinades tendències a guardar fidelitat als companys i a sotmetre's al cap de la tribu, ja que ambdues qualitats són pròpies de la majoria dels animals socials. Sota la influència d'aquesta herència estarà disposat a sortir en defensa dels seus camarades en convivència amb la resta i a prestar-los col·laboració en qualsevol circumstància, sempre que no sigui amb un detriment excessiu del seu propi benestar o de les seves aspiracions més profundes."
Charles R. Darwin (1871). L'origen de l'home.
Quins instints?Per al psicosociòleg William McDougall, els principals instints eren els següents:
"L'instint de fugida i l'emoció de la por. L'instint de repulsió i l'emoció del disgust. L'instint de la curiositat i l'emoció de la sorpresa. L'instint de la pugnacitat i l'emoció de la ira. Els instints d'autorebaixar-se (o subjecció) i el d'autoafirmació (o exhibició de si mateix), i les emocions de la subjecció i del goig (o sentiment negatiu i positiu). L'instint paternal i l'emoció de la tendresa. L'instint de reproducció. L'instint gregari. L'instint d'adquisició. L'instint de construcció."
William McDougall (1910). An introduction to social psychology. London: Methuen.
McDougall ens donava en aquesta mateixa obra una definició clara dels instints:
"Així, doncs, podem definir el que és instint dient que representa una disposició psicofísica heretada o innata que porta el seu posseïdor a percebre objectes d'una determinada classe i prestar-hi atenció, a experimentar excitació emocional d'una determinada qualitat en percebre un determinat objecte i a actuar, en allò que s'hi refereix, d'una manera particular o, si més no, a experimentar un impuls en executar tal acció."
Aprenem imitant"El material de què es nodreix el nen es troba en el magatzem d'activitats ja elaborades, de maneres, de models, d'organització, etc., que posseeix la societat. Això serveix d'elements estimulants, de punts de referència... el nen ha de poder aprendre... ha de ser capaç d'imitar..."
James M. Baldwin (1902). Social and ethical interpretations in mental development. New York: Macmillan.
Baixant cap a l'individuAquestes dues citacions reflecteixen clarament l'evolució de la psicologia social cap a l'estudi d'unitats cada cop més allunyades de la dimensió social:
"[...] La psicologia social a Amèrica aviat va deixar de ser genuïnament social i es va centrar en el comportament dels individus". Robert Farr (1986). The Social Psychology of William McDougall. A Carl F. Graumann i Serge Moscovici (Ed.), Changing concepcions of crowd mind and behavior. New York: Springer-Verlag.
D'una manera més contundent, Graumann declara que l'evolució de la psicologia social va desembocar en: "la individualització del que és social i la dessocialització de l'individu". C.F. Graumann, en el llibre esmentat anteriorment.
![1/m1_m1_10.gif](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_m1_10.gif)
La suposada infrahumanitat de les masses"Encara més, pel sol fet que forma part d'una multitud organitzada, un home baixa alguns graons en l'escala de la civilització. Aïllat, pot ser unindividu cultivat; com a part d'una multitud és un bàrbar; és a dir, una criatura que actua per instint. Posseeix l'espontaneïtat, la violència, la ferocitat i també l'entusiasme i l'heroisme dels éssers primitius als quals tendeix, a més, a assemblar-se, per la facilitat amb la qual ell mateix es deixa impressionar amb paraules i imatges –que podrien estar totalment sense acció en cadascun dels individus aïllats que componen la multitud– i ser induït a cometre actes contraris als seus interessos més obvis i als seus hàbits més coneguts. Un individu en una multitud és com un gra de sorra que el vent manega com vol."
Gustave Le Bon (1983). La Psicología de las masas. Madrid: Morata.
Conèixer per a transformarAquesta citació del psicosociòleg Kenneth Gergen il·lustra el canvi que s'ha produït en la psicologia social. En efecte, K. Gergen declara que les teories psicosociològiques han de tenir: "... la capacitat de qüestionar les assumpcions dominants de la cultura, de plantejar reconsideracions d'allò que es dóna com a evident i generar d'aquesta manera noves alternatives per a l'acció social".
Kenneth Gergen (1989). La psicologia moderna i la retòrica de la realitat. A Tomás Ibáñez (Ed.), El conocimiento de la realidad social. Barcelona: Sendai.
José Ramón Torregrosa i Eduardo Crespo (Ed.), (1984). Estudios básicos de Psicologia Social. Barcelona: Hora. Aquesta obra presenta un conjunt de textos considerats clàssics en psicologia social acompanyats d'una interessant introducció històrica realitzada pel primer autor.
Frederic Munné (1994). LaPsicologia Social com a ciència teòrica. Barcelona: PPU.
Josep Ma. Blanch (1982). Psicologías Sociales. Aproximación histórica. Barcelona: Hora.
Aquests dos darrers llibres presenten una panoràmica de la psicologia social que posa l'èmfasi en la constitució històrica de la disciplina (vegeu també el llibre de T. Ibáñez ja esmentat anteriorment per a aprofundir la història de la psicologia social).
3.Les grans orientacions teòriques de la psicologia social
3.1.L'interaccionisme simbòlic
L'interaccionisme simbòlicHerbert Blumer defineix de la manera següent l'interaccionisme simbòlic:
"L'expressió 'interacció simbòlica' fa referència, sens dubte, al caràcter peculiar i distint de la interacció, tal com es produeix entre els éssers humans. La seva peculiaritat resideix en el fet que aquests éssers humans interpreten o 'defineixen' les accions alienes, sense limitar-se únicament a reaccionar-hi. La seva 'resposta' no s'elabora directament com a conseqüència de les accions dels altres, sinó que es basa en el significat que atorguen a aquestes accions. D'aquesta manera, la interacció humana es veu mediatitzada per l'ús dels símbols, la interpretació o la comprensió del significat de les accions del pròxim. En el cas del comportament humà, tal mediació equival a intercalar un procés d'interpretació entre l'estímul i la resposta."
Herbert Blumer (1982). El interaccionismo simbólico: perspectiva y método. Barcelona: Hora.
La creació dels objectes"L'home viu en un medi simbòlic tant com en un medi físic i pot ser 'estimulat' a actuar tant per símbols com per estímuls físics. Un símbol es defineix com un estímul que té un significat après i un valor per a la gent, i la resposta de l'home al símbol es fa en termes del significat i valor que tenen, en lloc d'en termes de l'estimulació física dels òrgans sensorials. Per posar-ne un exemple senzill: una 'cadira' no és simplement una col·lecció d'estímuls visuals, auditius i tàctils, sinó que significa un objecte en el qual la gent pot asseure's. Si un s'hi asseu, l'objecte respondrà donant-li seient. Té un valor per a aquest propòsit. Un significat és equivalent a una definició 'encertada' de diccionari, que es refereix a la manera com la gent realment utilitza un terme en la seva conducta. El valor és l'atracció o la repulsió apresa que sent vers el significat. Un símbol és un acte incipient o condensat en el qual les etapes posteriors, que impliquen tant elements de sentit com de valor, ja estan implicades en la primera etapa. De la mateixa manera que el símbol 'cadira' implica el confort físic, l'oportunitat de fer certes coses que es fan millor estant assegut i d'altres resultats semblants d'asseure's en una cadira, cal entendre, com Mead assenyala, que el llenguatge no simbolitza simplement una situació o un objecte que ja hi és; fa possible l'existència o l'aparició d'aquesta situació o aquest objecte, ja que és part del mecanisme mitjançant el qual la situació o l'objecte es creen".
Arnold M. Rose (ed.). (1971). Human Behavior and Social Processes. An Ineractionist Approach. London: Routledge & Kegan Paul.
3.2.El socioconductisme
El conductismeLa definició de la psicologia que proporcionà John Broadus Watson, el pare del conductisme, va ser adoptada per alguns investigadors en l'estudi del comportament social:
"La psicologia des del punt de vista conductista és una branca experimental purament objectiva de la ciència natural. El seu objectiu teòric és la predicció i el control de la conducta. Les formes d'introspecció no són part essencial dels seus mètodes, ni el valor científic de les seves dades depèn de la disposició amb la qual es presten a si mateixes a interpretació en termes de consciència. El conductista, en els esforços per a obtenir un esquema unitari de la resposta animal, no reconeix cap línia divisòria entre l'home i la bèstia. La conducta de l'home, amb tot el seu refinament i la seva complexitat, forma solament una part de l'esquema total conductista d'investigació".
John Broadus Watson (1913). Psychology as the behavior views it. Psychol. Rev., 20.
3.3.L'orientació psicoanalítica
Psicologia social i psicologia"En la vida d'un individu, l'altre exerceix el paper d'un model, d'un objecte, d'un social o d'un adversari; o sigui que d'alguna manera la psicologia individual és també des de l'inici una psicologia social."
Sigmund Freud (1921). La Psicología de las masas y el análisis del Yo (Madrid: Biblioteca Nueva, 1973). (No reprodueixo literalment la traducció que figura en la versió castellana).
3.4.La Gestalt theory i el sociocognitivisme
El pensament social"... el terme 'cognició' es refereix a tots aquells processos mitjançant els quals l'entrada sensorial es transforma, es redueix, s'elabora, s'emmagatzema i s'usa".
Ulrich Neisser (1976). Psicología Cognitiva. México: Trillas.
En el camp de la psicologia social aquesta formulació es tradueix de la següent manera:
"L'estudi de la cognició social fa referència a la manera com les persones donen compte de les altres persones i de si mateixes. Se centra en la comprensió que tenen les persones de la vida quotidiana... Es refereix, per tant, a la manera com les persones pensen sobre el món social..."
Susan T. Fiske i Shelley E. Taylor (1984). Social Cognition. London: Addison-Wesley.
3.5.El socioconstruccionisme
Per a l'orientació conductista: Robert B. Zajonc (1967). La Psicología Social: estudios experimentales. Alcoi: Marfil.– Per a l'orientació interaccionista simbòlica: Herbert Blumer (1982). El interaccionismo simbólico. Barcelona: Hora.
Per a l'orientació psicoanalítica: Sigmund Freud (1921). La Psicología de las masas y el análisis del Yo. Madrid: Biblioteca Nueva, 1973.
Per a les orientacions cognitives: Gabriel Mugny i Juan Pérez (1988). Psicología Social del Desarrollo cognitivo. Barcelona: Anthropos.
Per a l'orientació construccionista: Tomás Ibáñez (1994). Psicología Social Construccionista. Guadalajara: Universidad de Guadalajara.– Per a una perspectiva general: Morton Deutsch i Robert M. Krauss (1980). Teorías en Psicología Social. Buenos Aires: Paidós.
Construccionisme social"El construccionisme social es proposa bàsicament dilucidar els processos mitjançant els quals les persones aconsegueixen descriure, explicar i, en definitiva, donar compte del món en què viuen... Els termes en els quals es comprèn el món són artefactes socials que resulten dels intercanvis, sempre històricament situats, entre les persones. Des del construccionisme es considera que els termes d'aquesta comprensió no provenen automàticament de les característiques pròpies de la naturalesa, ni tampoc de la nostra conformació genètica. Són el resultat d'un procés actiu i cooperatiu que es dóna en la relació interpersonal... Des d'aquesta perspectiva, la investigació social ja no corre el risc de limitar-se a ser una activitat secundària, preocupada solament d'elaborar les implicacions socials dels fenòmens psicològics més fonamentals... el nucli explicatiu de l'acció humana deixa d'ubicar-se en les interioritats de la ment per a passar a situar-se en l'estructura i el procés de l'intercanvi humà. Les explicacions ja no es formulen al·ludint a un determinat estat o procés psicològic, sinó considerant les relacions entre les persones."
Kenneth Gergen (1985). The social constructionist inquiry: context and implications. A Kenneth Gergen i Keith Davies (Ed.), The social construction of the person. New York: Springer-Verlag.
4.Per a què serveix la psicologia social?
Resoldre problemes"... La investigació bàsica apunta i es dirigeix cap a l'acumulació de coneixement entorn d'alguns principis fonamentalment de la conducta, mentre que la investigació aplicada pretén de subministrar algun ajut a la solució d'un problema".
L. Bickman (Ed.). (1980). Applied Social Psichology Annual. Beverly Hills: Sage.
4.1.La intervenció en els problemes socials
El conflicte entre els grups"No es pot dubtar que les diferències culturals i físiques observables entre grups faciliten les reaccions discriminatòries vers els membres aliens al grup. És innegable que aquestes diferències exerceixen un paper en l'hostilitat i els prejudicis entre grups, però aquesta etapa del conflicte entre grups ha demostrat que no calen diferències culturals, físiques o econòmiques perquè sorgeixin conflictes entre grups, actituds hostils i imatges estereotipades dels membres aliens al grup."
Muzafer Sherif (1967). Group conflict and cooperation. London: Routledge.
Objectius compartits"La nostra definició de «meta supraordenada» posa èmfasi en el fet que és inassolible per un grup aïlladament: així, doncs, no té cap més significat que una «meta comuna»."
Muzafer Sherif (1967). Group conflict and cooperation. London: Routledge.
4.2.Les aplicacions de la psicologia social
4.3.El coneixement de la realitat social i els efectes del saber psicosocial
5.Annexos
5.1.Annex 1
5.1.1.La relativitat cultural de les emocions
5.2.Annex 2
5.2.1.La dimensió oculta
5.3.Annex 3
5.3.1.La psicologia postmoderna i la retòrica de la realitat
5.4.Annex 4
5.4.1.Ciencia en acción
![Fig. 1.1](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_fig_1.gif)
![Fig. 1.2](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_fh_fig_1_2.gif)
Resum
![1/m1_6_mapa_conceptual.gif](http://materials.cv.uoc.edu/daisy/Materials/PID_00238660/html5/img/m1_6_mapa_conceptual.gif)
Activitats
"Segons la meva opinió, les ciències socials són acumulatives, però no en el sentit de tenir coneixements sempre més refinats sobre qüestions permanents, sinó en el sentit de tenir un repertori cada vegada més ric de preguntes"
L. J. Cronbach (1986). Social Inquiry by and for earthlings. A D. Fiske i R. Shweder (Ed.),. Metatheory insocial sciencia. Pluralism and subjectivities. Chicago: Chicago University Press.
"La psicologia social és científica si emfasitzem l'aspecte de coneixement organitzat amb la funció de produir interpretacions sistematitzades del seu camp d'estudi... En qualsevol cas, com a coneixement fonamentat socialment, produeix interpretacions que, com a tals, alteren necessàriament, i en major o menor grau, la pròpia organització social"
J. Seoane (1985). Sobre el concepte de psicologia social. Butlletí de Psicologia, 8, 23-33.
Glossari
- acció/investigació
- Modalitat de la producció de coneixements en psicologia social que pretén de superar la separació entre investigació bàsica, d'una banda, i aplicació dels coneixements, de l'altra. Els coneixement científics s'elaboren a partir de la intervenció pràctica del psicòleg social en la resolució dels problemes socials concrets. La dicotomia entre teoria i pràctica queda, així, parcialment difuminada.
- construcció de la realitat
- Tesi segons la qual la realitat social sorgeix de les activitats o pràctiques desenvolupades pels éssers humans i canvia, per tant, juntament amb les esmentades pràctiques. La realitat social no té una existència objectiva i independent de nosaltres, sinó que resulta de les nostres pròpies actuacions i intercanvis amb els altres.
- convencions lingüístiques
- Aspectes del nostre llenguatge que no tenen caràcter de necessitat, sinó que representen una de les múltiples alternatives possibles. La inclusió d'una d'aquestes alternatives a la nostra llengua resulta de fets històrics que van desembocar en un consens cultural. Però una vegada inclosa en la nostra llengua, aquesta alternativa passa a condicionar la nostra manera de parlar de les coses i, per tant, d'entendre-les.
- dualitat estructural
- Concepció segons la qual el marc social és simultàniament estructurant i estructurat. Les institucions socials estructuren les pràctiques que hi podem desenvolupar alhora que queden estructurades per les esmentades pràctiques.
- enlightenment
- Propietat que té el coneixement elaborat per les ciències socials de modificar els objectes que han donat lloc a aquest coneixement.
- genealogia
- Estudi de les pràctiques socials que han intervingut en la progressiva configuració d'un objecte social.
- historicitat
- Propietat d'aquells objectes les característiques dels quals resulten d'un procés històric que les ha configurades. Aquests objectes no resulten de la simple successió temporal d'esdeveniments, sinó que estan marcats també per la significació d'aquests esdeveniments i per les condicions culturals que els produïren. Atribuir les característiques de la historicitat a un objecte implica que la seva configuració actual no presenta un caràcter d'estricta necessitat, ja que la concatenació d'esdeveniments que l'han format no tenia un caràcter d'estricta necessitat.
- significats compartits
- Constitueixen la condició de possibilitat de la mateixa vida social i de l'existència de col·lectivitats socials. Es tracta del fons comú de formes d'entendre la realitat que possibilita la comunicació entre les persones pertanyents a una mateixa societat i que, per tant, poden realitzar actuacions conjuntes.
- socialització
- Procés mitjançant el qual la persona adquireix significats compartits pel seu grup social i es constitueix, així, com a membre, reconegut com a tal, d'una col·lectivitat social determinada.