Educació social i globalització
![](/daisy/Materials/img/uoc_masterbrand.png)
Índex
- Introducció
- Objectius
- 1.Sobre l'opacitat del terme globalització
- 2.La globalització neoliberal
- 3.Una economia virtual globalitzada
- 4.La globalització fragmentada
- 5.Globalització i mercat de treball en els països desenvolupats: cap a un nou règim de marginalitat
- 6.El procés de glocalització
- 7.La descentralització de l'estat social: el paper de l'educació social
- Resum
- Activitats
- Glossari
- Bibliografia
Introducció
"El standard of life, el patrón de vida, como dicen los ingleses, el mínimo por debajo del cual no nos parece permisible situarnos, varía de forma infinita según las condiciones de vida, los ámbitos sociales y los tiempos. Lo que ayer encontrábamos suficiente se nos antoja hoy por debajo de la dignidad del hombre, tal como lo sentimos actualmente, y todo deja suponer que nuestras exigencias a este respecto irán in crecendo."
(1975, p. 44).
Objectius
-
Aproximar-se al terme globalització i identificar els elements polítics, econòmics, culturals i socials que el defineixen.
-
Analitzar el procés de la globalització i els efectes que té en els territoris i les persones.
-
Presentar les estratègies principals que les diferents regions i ciutats desenvolupen per a atraure la glocalització, i també les mesures per a poder pal·liar la desocialització provocada per aquesta dinàmica econòmica a la qual intenten inscriure's.
-
Desenvolupar una visió crítica entorn de la globalització i reflexionar sobre el paper de l'educació social en aquest context.
1.Sobre l'opacitat del terme globalització
"l'ensordidora confusió de veus que, molt en la línia dels experts sense cap ni sensibilitat assenyalats per Weber, canten les lloances de la societat global de la informació i pretenen de fer passar per anàlisi allò que tendeix més aviat cap a la promoció i fins i tot cap a la propaganda més grollera. Una legió formidable d'especialistes, economistes en voga i líders de les finances, i també de simples emissaris i aduladors per compte propi dels poders globals nous, es dedica a exaltar, sovint amb un entusiasme a tocar del fanatisme, però en tot cas sense que amb prou feines hi intercedeixin l'anàlisi i la reflexió, el canvi i la innovació constants com a elements bons per si mateixos, particularment si es fan de conformitat amb els imperatius tecnològics, i sobretot econòmics, de les tecnologies de la informació."
(2001, p. 10).
2.La globalització neoliberal
Per a entendre alguns dels principis bàsics en què es fonamenta aquesta ideologia us remetem també a la lectura de l'Informe Lugano, de Susan George (2001). En aquest llibre, l'autora va proposar un joc intel·lectual molt original amb el qual els promotors imaginaris d'aquest informe (els representants de les directrius econòmiques i polítiques del planeta) encarreguen a un grup d'experts altament qualificats un estudi que els permeti conèixer els graons més dèbils i els obstacles als quals cal fer front per a la realització hegemònica i incontestable del sistema –tal com ho expressava Vázquez Montalbán en el pròleg del llibre–, que no és res més que el desenvolupament capitalista anomenat globalització. "Bajo este prisma, la presente edición del Informe Lugano ofrecería uno de los diagnósticos más reveladores de las condiciones objetivas y subjetivas de la situación del capitalismo y de sus perspectivas de futuro, informe autocrítico en algún punto, pero construido para ratificar la hegemonía del capitalismo [...]."
3.Una economia virtual globalitzada
"son vidas humanas las que se lleva este frenesí irresponsable, deteriorado por su crueldad, pero sobre todo por una incoherencia fríamente instaurada, atentamente reconducida y sabiamente disfrazada, que lleva a la multitud a un callejón sin salida y la mantiene en él."
(Forrester, 2001, p. 44).
4.La globalització fragmentada
"la mobilitat adquirida per la «gent que inverteix», és a dir, pels qui tenen el capital i els diners que la inversió requereix, representa la nova desconnexió (una desconnexió sense precedents per la seva radical incondicionalitat) del poder respecte a les obligacions: deures amb els empleats i també amb els més joves i els més dèbils, amb les futures generacions i amb el manteniment de les condicions de vida de tots. En poques paraules, aquesta mobilitat suposa alliberar-se del deure de contribuir a la vida diària i a la perpetuació de la comunitat."
(2001, p. 44).
"[...] en la más prolífica y menos controlada «cadena de montaje» de residuos humanos o seres humanos residuales. [...] De ahí las alarmas concernientes a la superpoblación del globo terráqueo; de ahí también la nueva centralidad de los problemas de los «immigrantes» y los «solicitantes de asilo» para la agenda política contemporánea, así como la importancia creciente del papel desempeñado por vagos y difusos «temores relativos a la seguridad» en las estrategias globales emergentes y en la lógica de las luchas por el poder."
(Bauman, 2005, pp. 17-18).
5.Globalització i mercat de treball en els països desenvolupats: cap a un nou règim de marginalitat
"Hacia arriba, en relación con servicios cuaternarios en general, que atraen a individuos cualificados en finanzas y otras actividades, en una atracción que se ve afectada por la jerarquía urbana, es decir, tanto más cualificados cuanto más importante es la ciudad [...]. Hacia abajo, en relación con esas oleadas de immigrantes poco cualificados que exige la nueva economía posindustrial."
(Capel, 1997, p. 98).
6.El procés de glocalització
Per a seguir el cas de Barcelona que ha esdevingut un model de transformació urbana a fi d'inserir-se en les dinàmiques globalitzadores, sense estalviar-ne la visió crítica, us remetem a l'assaig que li ha dedicat el professor Manuel Delgado: La ciudad mentirosa. Fraude y miseria del "modelo Barcelona" (Los libros de la Catarata, 2007).
"De ahí que se produzcan bastantes contradicciones entre los objetivos que simultáneamente se persiguen. Así, la prioridad acordada a los equipamientos, infraestructuras e instalaciones, a menudo costosas (centros direccionales, palacios de congresos, telepuertos, complejos tecnológicos y de telecomunicaciones, liceos para ópera, museos, etc.), destinados a seducir y atraer a los representantes del capitalismo globalizado y al personal que trabaja para él, no puede realizarse más que en detrimento de las necesidades de las clases populares, ya se trate de viviendas sociales, equipamientos y servicios colectivos de proximidad, o bien de ayudas y prestaciones para los más desfavorecidos."
(2006, p. 61).
7.La descentralització de l'estat social: el paper de l'educació social
-
La inserció ha orientat el treball social i educatiu creant itineraris d'acord amb diferents modalitats que acaben inserint-se en els processos de desregularització del mercat de treball. Es creen subestatus, tipologies contractuals per a la inserció, procediments, dispositius i estímuls per a la creació d'ocupació, però
"[...] la gente dice:«¡Estamos hartos [...]. de las tretas, de las artimañas! Lo que queremos es un trabajo de verdad, o bien otra organización social en la que el trabajo ya no sea central.»"
(Autés, 2004, p. 37).
-
El territori esdevé una altra manera d'administrar a les poblacions: "ya no se administra a individuos definidos por su discapacidad, sino que se administran territorios definidos por su exclusión, por su desintegración (los suburbios, los medios rurales abandonados gradualmente por sus habitantes). O bien, según otra vertiente, el territorio puede ser ocasión para recrear una democracia local" (Íbidem, p. 37). Les forces polítiques més progressistes estan apostant pel desenvolupament de la "democràcia local" i les noves formes de participació ciutadana. Aquestes estratègies polítiques noves, que, al seu torn, poden representar un filó d'ocupació per als treballadors de la intervenció sociocomunitària, amaguen, però, altres objectius qüestionables. Garnier (2006) hi veu, d'una banda, el reemplaçament de l'estat del benestar a escala central per una gestió descentralitzada (d'àmbit regional, municipal, etc.) de la marginació de masses; de l'altra, la creació de la il·lusió per part de la "la fracció dominant de les classes dominades (les elits polítiques i tecnoburocràcies municipals o regionals, procedents de la petita burgesia intel·lectual)" de crear un recurs per a la participació ciutadana que fa creure als seus habitants en la seva capacitat per a la reapropiació dels assumptes de la ciutat.
-
Per acabar, la seguretat, una categoria regressiva i repressiva que consisteix a criminalitzar la pobresa per mitjà de la contenció punitiva dels pobres als barris decadents i els territoris de relegació aïllats i estigmatitzats, d'una banda, i als llocs de detenció i les presons que els serveixen de dipòsit, de l'altra. Si bé aquest ha estat el camí adoptat pels EUA; amb una forta expansió del sistema penitenciari –que ha quadruplicat la població reclosa en els últims vint-i-cinc anys mentre les administracions penitenciàries i la seguretat privada s'han convertit en el tercer sector que ha creat més ocupació al país–,
"[...] la tentación de apoyarse en las instituciones policiales y penitenciarias para detener los efectos de la inseguridad social generada por la expansión del trabajo precario y el retroceso de la protección social está presente en todos los lugares de Europa."
(Wacquant, 2007, p. 319).
Resum
Activitats
-
Per què la globalització és un terme opac que es presenta com un destí inevitable que ens afecta a tots?
-
Destaca els trets principals de la globalització neoliberal.
-
Per què els posicionaments més crítics entorn de la globalització hi veuen la imposició d'un "pensament únic"?
-
Hi ha moviments internacionals de ciutadans i ciutadanes les activitats dels quals es dirigeixen a evitar les indesitjables conseqüències d'una forma de globalització econòmica que provoca atur, pobresa i exclusió social. Susan George, filòsofa i analista política que entre 1999 i 2006 va actuar com a presidenta d'ATTAC França (Associació per a la Tributació de les Transaccions Financeres i l'Acció Ciutadana, moviment internacional de la ciutadania per al control democràtic dels mercats financers, les seves institucions i la justícia fiscal global), defensa l'existència d'un altre món, d'una alternativa al model de globalització neoliberal actual en el seu llibre Otro mundo es posible si... (Icaria - Intermón Oxfam, 2004). Hi sintetitza l'esperança del moviment altermundista; quins són els condicionants que s'han de complir perquè aquest altre món sigui possible?
Glossari
- Acords de Bretton Woods m pl
- Aquests acords es van signar en la conferència monetària i financera de les Nacions
Unides que se celebrà el 1944 a Bretton Woods, New Hampshire, EUA.
Els Acords de Bretton Woods foren uns acords econòmics que van permetre dibuixar les grans línies del sistema financer internacional després de la Segona Guerra Mundial. L'objectiu principal que es perseguia era crear una organització monetària mundial i afavorir la reconstrucció i el desenvolupament econòmic dels països afectats per la guerra. A la conferència hi van participar delegacions oficials de 44 estats. S'hi van presentar dos plans, un de patrocinat per la delegació del Regne Unit, conegut com a pla Keynes, i un altre de nord-americà, el pla White. El primer, que fou rebutjat, propugnava la creació del Bancor, la constitució d'una unió internacional de pagaments per a la compensació, dirigida per un banc de caràcter supranacional, i reflectia la convicció de Keynes en el control de l'economia mitjançant les manipulacions monetàries. El pla White proclamava la tornada indirecta al patró or i la constitució d'un banc internacional que respectés l'autonomia de les polítiques monetàries dels estats i que fes les funcions de cambra internacional de compensació. La Conferència de Bretton Woods donà naixement a dues institucions de caràcter internacional: el Fons Monetari Internacional i el Banc Internacional de Reconstrucció i Desenvolupament. - Banc Mundial m
- Nom amb el qual és conegut el grup bancari internacional que finança projectes i assisteix econòmicament països en via de desenvolupament.
- especulació financera f
- Operació efectuada en previsió d'una modificació en l'estructura de preus, per tal d'obtenir uns guanys extraordinaris. Aquest tipus d'operació, que sempre comporta un risc, és efectuat en el procés de distribució i es distingeix de les operacions ordinàries de compravenda perquè no respon a la satisfacció de cap necessitat concreta del subjecte. L'especulació ha estat justificada com a element de regulació automàtica de les fluctuacions temporals dels preus, malgrat que en molts casos accentua encara més aquestes distorsions i constitueix una maniobra que falseja el joc de l'oferta i la demanda. A la borsa, les operacions especulatives són factors determinants de l'índex de cotitzacions, especialment les compres considerables de certs títols per a fer-los pujar artificialment (especulació a l'alça) i les vendes en grans quantitats per a desvalorar-los (especulació a la baixa).
- exclusió social f
- La primera utilització contemporània del concepte apareix a Europa a mitja dècada dels seixanta. Des d'aleshores fins a l'actualitat, el concepte s'ha associat sovint a les situacions d'atur i d'inestabilitat o de pèrdua dels vincles socials. Paral·lelament a la difusió del concepte i les seves diverses accepcions, en el marc de la Unió Europea s'impulsà un procés que va culminar amb l'adopció del terme per part de la UE en la Cimera de Lisboa i Feira de març del 2000. La proposta consistia en un intent de superar els antics marges dels Plans Europeus de Lluita contra la Pobresa i donar lloc a l'emergència dels Plans Nacionals d'Acció per a la Inclusió Social (PNAIS). Aquest canvi de rumb palesà que les dificultats de molts habitants dels països europeus no consistien únicament en una situació de carència econòmica o material, sinó sobretot, de drets humans i de ciutadania en un sentit ampli. L'exclusió social és una situació en què convergeixen, a través d'un procés acumulatiu, diversos dèficits vinculats a la renda i al treball, però també al reconeixement administratiu de ciutadania, a l'existència de dèficits formatius greus, a la manca d'un habitatge mínimament condicionat per a les necessitats, a la permanència de problemàtiques sociosanitàries escassament o gens ateses, a la inexistència de xarxes de protecció social o familiar, etc. L'exclusió social és, doncs, una situació concreta fruit d'un procés dinàmic d'acumulació i combinació de diversos factors de desavantatge que afecten cada vegada més persones i grups socials. Aquestes persones viuen en unes condicions materials i/o psíquiques que els impedeixen o que els dificulten seriosament formar i/o sentir-se part activa de la ciutadania o la comunitat. Les persones o grups que es troben en aquesta situació no poden accedir als mecanismes de desenvolupament personal i humà, així com als sistemes preestablerts de protecció social, o tenen serioses dificultats per a fer-ho. Es tracta, doncs, d'un procés de segregació sobretot simbòlic, però que pot ser també físic, de la societat de referència. Un procés, per tant, de marginació o d'apartament relatiu, afavorit normalment per la debilitat de les xarxes de suport familiar i comunitari. En la mateixa línia, el concepte de vulnerabilitat social caracteritza les múltiples situacions de precarietat que es poden transformar en exclusió social si s'agreugen les circumstàncies o se n'acumulen d'altres a les ja existents (Subirats (Dir)., 2004).
- flexibilització laboral f
- És un dels pilars bàsics de la política neoliberal que promou reduir el paper del sector públic en el control i la regulació del mercat laboral.
- Fons monetari internacional m
- Organisme econòmic creat el 1944 pels Acords de Bretton Woods, amb seu administrativa a Washington. És organitzat com a societat anònima en què cada estat membre té un dret de vot proporcional a la quota que hi aporta, fixada d'acord amb la seva importància econòmica. És l'àrbitre d'un codi de conducta financera internacional basat en el manteniment per a tots els estats d'un tipus de canvi estable i en la convertibilitat entre les diferents monedes. Assisteix els estats membres en les dificultats de pagaments exteriors (préstecs en divises, assessorament tècnic, etc.).
- globalització f
- Nom que hom dóna a determinats trets del capitalisme a partir de les dues darreres dècades del segle xx. Designa sobretot la intensificació de la mobilitat de les persones i dels intercanvis de béns i serveis i la interdependència econòmica a escala mundial. Les bases de la globalització són l'eliminació progressiva supressió de les barreres duaneres i l'establiment d'àmplies àrees de lliure comerç. Aquests factors han afavorit l'expansió de les multinacionals, que al seu torn han exigit també un canvi d'orientació de moltes empreses petites i mitjanes. La intervenció dels estats en l'economia tendeix a esdevenir residual, en bona part perquè la política econòmica cada cop és menys autònoma. Així, la gestió econòmica és encomanada a organismes d'àmbit mundial, com ara l'Organització Mundial de Comerç, el Banc Mundial o el Fons Monetari Internacional, per bé que, de fet, tant en aquests organismes com en la conjuntura econòmica, els EUA, capdavanters de la globalització i primera potència econòmica mundial, tenen un gran pes. Un altre tret de la globalització és el protagonisme assolit pels mercats financers i les transaccions de capital, afavorides per la desregulació econòmica internacional. Tot i que la globalització és una evolució inherent a l'economia de mercat, les condicions tecnològiques i polítiques perquè es pogués materialitzar no han aparegut fins a les darreres dècades del segle xx, amb l'enfonsament del comunisme.
- glocalització f
- És un terme que neix de la barreja entre globalització i localització i que es va desenvolupar inicialment en la dècada dels anys vuitanta dins de les pràctiques comercials del Japó. Podem definir la glocalització des d'una perspectiva econòmica o cultural. Com a terme econòmic es refereix a la persona, grup, divisió, unitat, organització o comunitat que està disposada i és capaç de "pensar globalment i actuar localment". L'objectiu és la inserció del desenvolupament econòmic local en la dinàmica de la globalització. Culturalment suposa que, en un món global en el qual assistim a una progressiva supressió de les fronteres econòmiques, polítiques i socials, s'incrementa l'existència de barreres culturals, generades per les persones que defensen les seves tradicions de la globalització cultural.
- lliure comerç m
- En l'estudi de l'economia i el comerç internacional el lliure comerç és un model de mercat ideal en què el comerç de béns i serveis entre els països flueix de manera ininterrompuda sense els costos artificials imposats pels estats. És ideal, atès que en la teoria econòmica, s'arriba sempre al preu del mercat sense alteracions i distorsions (impostos o restriccions).
- Organització mundial del comerç f
- Nom que adoptà l'organisme sorgit del General Agreement on Tariffs and Trade en ampliar el seu abast i atribucions. Entrà en vigor l'1 de gener de 1995, data en què ingressaren 112 estats que sumaven el 80% del comerç mundial. A partir de la segona meitat dels anys noranta del segle xx, molt especialment a partir de la cimera de Seattle (1999) han estat habituals en les reunions de l'OMC manifestacions en contra de grups antiglobalitzadors, ecologistes i de sectors molt crítics amb el capitalisme en general.